"Derpå hørte jeg en vældig lyd som af en talrig skare i himlen, som sagde:"
"Halleluja. Frelsen og æren og magten er vor Guds."
"Sande og retfærdige er hans domme."
"Han har dømt den store skøge."
"...sin utugt. Han har hævnet sine tjeneres blod på hende."
"Kom, saml jer til Guds store måltid-
-for at æde kød af konger...
...kød af feltherrer og stormænd-
-kød af heste og deres ryttere."
"Kød af alle frie og trælle, store og små."
"Jeg så dyret og Jordens konger og deres hære-
-samlet for at føre krig mod ham, der rider på hesten..."
Kom med vand!
"Men dyret blev grebet, og sammen med det den falske profet-
-som havde gjort tegnene for og dermed forført dem-
-der tog dyrets mærke og tilbad dets billede."
"De blev begge styrtet levende i ildsøen, der brænder med svovl."
"De øvrige blev dræbt med det sværd, der stod ud af rytterens mund-
-og alle fuglene åd sig mætte i deres kød."
Året er 1645. England er fanget i en blodigt borgerkrig.
Kong Karls støtter på den ene side-
-og Cromwells på den anden.
Retssystemet er kollapset. Lokale dommere følger deres påfund.
Retfærdighed og uretfærdighed uddeles i lige mængder uden modstand.
De skrupelløse trives-
-og Matthew Hopkins og hans lige udnytter situationen.
På denne tid er overtro en stærk faktor, og Hopkins bruger den.
Han torturerer og dræber for at udrydde heksekunsten-
-og gør det med lovens velsignelse.
Men hans magt begrænses til den østlige del af landet, East Anglia-
-som Cromwell holder i et fast greb.
Men Rundhovedernes kavaleri får ikke altid deres vilje-
-og en evig trussel er de kongetro soldater-
-som desperat søger mad, heste og forsyninger.
-Hold op Richard. -Med hvad?
Med dine tanker. Ugudelige tanker om din Sara.
Tanker om Sara, ja. Ugudelige... Det afhænger af.
-Og du støtter Cromwell? -Stille i rækkerne!
Vi stopper straks for at lade hestene hvile. Så kan I plapre.
Et kvarter, så fortsætter vi.
Ned!
Kongetro snigskytter. De går nok efter mad og heste.
Vi gør det af med dem. Marshall... Hold øje med hestene.
I andre følger med mig. Og spred jer.
-Der er en! -Jeg ser ham. Følg efter!
Denne vej, Harcourt.
Robert?
Kaptajn?
-Er det Dem, kaptajn Gordon? -Vi er her, Marshall.
Der er ingen fare. Blev De nervøs?
-Kun en smule. -Vi fik dem alle.
Ikke alle. En flygtede, såret af mit sværd.
Så må vi videre. Han kan være farlig.
-Swallow... Begrav Brace. -Pas på!
-Tak, Marshall. -Han ville dræbe Dem.
-Det var rent held. -Ja.
Men det kunne have været enden for mig.
Kom, når De er færdig, Swallow. Hjælp ham, Harcourt.
-Gav De unge Richard orlov? -Ja. I to dage.
Hvad siger din pige til, at du dræber kongens mænd?
Hun ved, hvorfor jeg kæmper. Hvad griner I ad?
-Lad ham være. Han er forelsket. -Det er ingen skam.
En skål for Suffolks skønne kvinder.
Og må de holde dynerne varme til general Cromwells tapre mænd.
Så er vi snart hjemme.
Jamen dog! Velkommen, hr. Marshall.
-Jeg håber, De har det godt. -Min krop er stærk som altid.
-Men krigen fortsætter. -Ja, vi kæmper.
-Jeg har to dages orlov. -Så må De spise med i aften.
Vi har stadig mad, selvom hæren tager.
Og øl. Kom, lad os drikke sammen.
Jeg forestiller mig, at landsbyen forekommer dig mindre.
Manglen på fremtidsudsigter er nok værre.
Ipswich og Cambridge har flere muligheder.
-Richard, hvis De ægter Sara... -Får vi Deres velsignelse?
-Ville De tage hende med væk? -Med min lille gård og soldaterløn...
Jeg bryder mig ikke om Deres forsømte jord.
Og endnu mindre om din løn for at dræbe gode kristne.
Undskyld, det var uretfærdigt. Men urolighederne er på vej.
-Jeg vil have Sara væk herfra. -Kongens folk kommer vel ikke her?
De er ikke ene om at føre døden med sig.
Manglen på orden fremmer sære tanker.
-Mere oprør? -Beklager. De har bekymringer nok.
Men lov mig at tage Sara med væk. Spørg hende i aften.
-Det lover jeg. -Godt, Richard.
Ja, det er hr. Richard Marshall. Bonden er blevet soldat.
-Velkommen tilbage. -Det er en glæde at være her.
-Vi spiser til sædvanlig tid, Sara. -Ja, onkel.
Din onkel har givet tilladelse til vores giftermål.
Åh, Richard!
Hæren har lært dig grove manerer.
Hvad frygter han, Sara?
Vi er blevet truet. De kalder os papister og afgudsdyrkere-
-og skriver svineri på murene. De siger, vi bør i gabestokken.
-Hvem siger det? -Vi er udstødte i vores egen landsby.
Vær rolig.
Ingen får lov at røre jer. Det lover jeg.
-Har I fundet en dato? -Nej.
-Det afhænger af hæren. -Det skal være snart.
Hvor sikker er De på faren?
Det er måske kun en gammel mands onde drøm. Og nu vil jeg lægge mig.
Godnat, kæreste.
Sara... Husk at sørge for, at dørene er låst.
Og hold nu ikke frøken Sara oppe for sent.
Kvinder kræver otte timers hvile for at være gode hustruer og mødre.
-Godnat. -Godnat.
-Bliver du en god hustru og mor? -Jeg har meget at lære.
Jeg lærer dig det. Sagde din onkel ikke, at du skal lægge dig tidligt?
-Jo. -Og er han ikke en klog mand?
-Jo. -Udmærket.
-Hvor meget længere, Matthew? -Kald mig ikke Matthew.
Jeg er ikke en af Deres svirebrødre fra beverdingerne.
De hjælper mig kun med mit arbejde.
-Arbejde? -Herrens arbejde er ædelt.
Og indbringende. Herren betaler for hver hængning med sølv.
-Og jeg skaffer tilståelserne. -Man må gøre det, der skal til.
-Og jeg har evnerne. -Ti nu. Vi skal arbejde.
-Hvem er det nu? -Det skulle være en præst.
-Han tilbeder Satan som sin herre. -Præsten er heks...
-Så er der flere fordærvede. -De nyder torturen.
Og De... herre?
-Farvel. -Må Gud være med Dem, Richard.
-Farvel, Richard. -Farvel, Sara. På snarligt hensyn.
-Kigger De på stjerner, Tom Salter? -Nej. Jeg venter.
-På hvad? -Matthew Hopkins. Advokat.
Det må være vigtigt, siden De venter i mørket.
Møder jeg denne advokat, skal jeg sige, at De venter.
-Hvor langt til Brandeston? -Fem kilometer.
-Er De advokaten? Hopkins? -Matthew Hopkins.
-Og min assistent John Stearne. -Man venter Dem i landsbyen.
-De sendte bud. -Hvad gør en advokat i Brandeston?
En mand er ikke altid den, man tror. Kom, Stearne.
-John Lowes er navnet. -Han brænder lys.
-Det beviser ikke hekseri. -Han bar Djævlens klæder.
-Og gjorde syndige tegn. -Jeg finder ind til sandheden.
Ja? -John Lowes?
Anklager De en præst for at stå i ledtog med Djævlen?
-Vi kan kun dømme på beviser. -Og der er mange.
-Jeg forkaster jeres anklager. -Vi beder blot om en tilståelse.
Hjælp til. Vi har meget at gøre i Brandeston.
Forsvind, begge to. Jeg afviser jeres modbydelige anklager.
-Forsvind! -De afviser den sande Gud.
Tag ham, Stearne. Find Djævlens mærker på ham.
-Han beder til Satan. -Fortsæt.
Gjorde Djævlen Dem til præst, har han gemt sit mærke omhyggeligt.
-Hvad er formålet med dette? -Djævlen sætter sit mærke på dem.
Stikker man i sådan et mærke, ses hverken blod eller smerte.
Frøken Sara, frøken Sara! De er kommet efter ham.
Skynd Dem!
-Mærket er skjult godt. -Lad ham løbe.
Omkring bordet. Og hold ham i gang.
De må være hans niece. Hvad er Deres navn?
-Sara. -Matthew Hopkins, heksejæger.
Som hans niece kan De også være fordærvet af Satan,
Nej. Jeg er et hittebarn, som han og hans husholderske tog ind.
-Er det sandheden? -Ja. Jeg blev tjenestepige.
-Og De har Deres uskyld? -Javel.
-De kender den gamle? -Bedst af alle.
Vi kan måske tale om hans uskyld i enrum.
-I enrum? -Ja. Uden forstyrrelser.
I aften, på Deres værelse, kan De måske bevise hans uskyld.
Vil De så lade ham gå nu?
I aften vil De forstå, at dette er unødvendigt.
Vil De gøre alt for at fremlægge alle fakta?
-Kom til mit værelse i aften. -Hvornår?
Klokken otte. Hvis De lader ham gå nu.
Udmærket. Han kan sove i fængslet. Så er han af vejen.
Op med dig, dit papistsvin!
-Har han tilstået? -Nej.
Så hold inde. Før ham til fængslet. Vi fortsætter i morgen.
Fængslet... I hørte, hvad han sagde.
Stille, dit udyr.
Det var frygtelige piger, Marston. Frygtelige at se på.
-Hekse? -Ja. Vi hængte dem, Matthew og jeg.
-Var de længe om at tilstå? -Den ene et par dage...
Mere øl?
Og den anden? Fortæl om hende.
Hun var sær. Hun nød det.
Hun ville gerne klynges op. Havde nok et trist liv.
Gør det så, hr. Stearne. Gør det.
Jeg er her for at afhøre Dem, Sara.
-De har et formål. -Jeg ønsker beviser om præsten.
-Han har været venlig mod mig. -Han havde måske bagtanker.
Mænd kan have sære bagtanker med det, de gør.
-Det ved jeg. -Jeg kom for at høre sandheden.
-Og præsten... -Ham er vi snart færdige med.
-Han har været god mod mig. -Han må tilstå og dø.
-Nej, I må ikke gøre ham fortræd. -Vil du beskytte en heks?
Spær ham inde. Han gør ingen skade i en celle.
-Retfærdigheden må ske fyldest. -Gør det for min skyld.
Jeg beder Dem, Matthew.
Det er over middag, din tølper. Op med dig.
Flyt dig.
Jeg må have luft.
-Hvor er præsten? -I fængslet, hvor De anbragte ham.
-Skal vi afhøre ham igen? -Nej. Han bliver, hvor han er.
-Men vi har ingen tilståelse. -Han bliver.
Javel.
Hvornår afhører vi kvinderne? Her skulle være en del hekse.
-Når De er i stand til det. -Det er jeg.
Hvor var De i aftes? Jeg hører, De var ude.
De hører for meget.
Du, gamle!
Hopkins siger, du skal blive her og ikke afhøres yderligere.
-Hvor skal du hen, John? -Jeg går en tur. Alene.
Sig det, sig det...!
Sig det så!
Tilstå, heks. Fortæl om dine synder.
Dine medskyldige. Tilstå!
Hold op.
Hold op, for Guds skyld.
Ti, gamle. Vær glad for det ikke er dig.
Hvor mange er de? En hund, en ilder? Fortæl.
John... Heksejægeren kommer.
De bruger vel de forskrevne metoder?
-Har hun tilstået? -Hun har kun været her en time.
Fortsæt. Jeg tager væk en tid.
De tager altid væk. Ikke sandt?
-Hvad mener De? -Ingenting.
Man har tilkaldt mig fra nabobyen. Jeg er tilbage i morgen.
-De har ansvaret her så længe. -Fortsætter jeg Deres arbejde?
Ja.
-Og præsten? -Lad ham være.
Hvad ønsker De?
-Dem. -Hvor er hr. Hopkins?
-Borte. -Borte?
-Hvor? -Bare borte.
Jeg bestemmer nu.
Jeg ved udmærket, hvorfor han skånede præsten.
Præsten, Stearne. Jeg har ombestemt mig.
Tilstå!
Tilstå.
-Han tilstod. -Jeg hørte ingenting.
Hjælp hr. Salter, Stearne.
Du hørte ham.
-Du med. -Javel. hr. Hopkins.
Vidner.
Op med dig, din heks.
Fart på!
I har alle erkendt at tilbede afguder.
Men dette ærinde skal udføres ifølge lovens forskrifter.
Vi gør, som loven kræver. I bliver bundet efter forskrifterne-
-og kastet i voldgraven. Synker I, har I vidnet falsk.
Men skulle I svømme eller flyde-
-er jeres tilståelser bevist i Guds åsyn.
I vil da blive trukket op og hængt til døden.
I må ikke hænge mig. Jeg er med barn!
Hvem ville besvangre dig, heks?
Stille. Du kender din pligt, Stearne.
Hjælp mig, kære Gud.
Se! En af dem er allerede død.
De svømmer. De bærer Satans tegn.
-Hjælp til her. -De skal hænges.
-Hun var uskyldig. -Må Gud tilgive Dem, Matthew Hopkins.
Vagt!
Før dem til træet.
Pengene fra dommeren. Ni guineaer i sølv.
Så kan vi tage videre.
Godmorgen. Hvilke heste søger De?
-Et dusin til Cromwell. -De har mistet mange?
Cheriton Wood. Det er en flok usle krikker.
Vi kan ikke få dem bedre. Et dusin?
Vi er snart i Suffolk igen, hvor hestene er stærke.
De er næppe bedre. Jeg har netop været der.
-Var du i Brandeston? -Ja. Der var et værre postyr.
-Fordi du tog hestene? -Nej. En hængning.
-Hekse. To kvinder og en præst. -Hvorfra?
Brandeston, tror jeg. En tapper mand. Kendte De ham?
Gifford og Harcourt er på vej. Giv dem hestene-
-og sig, jeg er forsinket. Jeg slutter mig til dem nordpå.
Sara!
Sara?
Sara!
Sara...
Sara!
De tog ham og dræbte ham. De sagde, han dyrkede afguder.
-Sara... -En af dem, heksejægeren.
Han...
Jeg ville ikke.
Jeg troede, jeg kunne redde ham.
Jeg troede, de ville forbarme sig.
Vi knæler ydmygt for Dig, Herre-
-og beder om Din velsignelse af vores ægteskab.
Vi beder om forladelse for vore synder-
-og styrke til at leve retskaffent som mand og hustru.
Og vi beder-
-for Din tjener John Lowes' sjæl.
Må han hvile i fred.
Og i Dit åsyn, Herre, sværger jeg-
-at jeg ikke vil hvile, før hans mordere møder Dig-
-og står til ansvar for deres synder.
Tag pengene og hvad du behøver og rejs til Lavenham.
Find et logi og bliv der. Jeg kommer.
Jeg elsker dig højt.
Åh, Richard!
Jeg søger to mænd. Heksejægere.
Matthew Hopkins og hans assistent? De skulle være i Hoxne.
Seks kilometer den vej. Men jeg er ikke sikker.
Af sted!
-Kys mig, Johnny. -Forsvind.
Hold op, din slyngel. Hold op.
Her. Jeg satser to pennyer.
-Øl, soldat? -Ja. Til at skylle halsen.
-En til? -Ja. Og kvikt. Jeg er tørstig.
-Jeg søger en Hopkins. -Matthew Hopkins?
-Ved De, hvor han er? -I Cambridge i dag.
Men har De en anklage, er det mig, der stikker dem, ikke Matthew.
Det er mig, De søger. John Stearne.
Jeg er Sara Lowes' ægtemand.
Klarer De det? De må hellere stikke af.
-Og De skal ned til dommeren? -Jaså?
Ikke i Deres selskab.
Hurtigt, Matthew!
-Hvem var dog det? -Richard Marshall.
Han er gift med denne Sara. Han søgte Dem.
-Vi må dele os. -Jeg flygter ikke.
-Vi har arbejde i Lavenham. -Ikke jeg. Han er ude efter os.
-Han har allerede haft fat i Dem. -Det sker ikke igen.
-Vi har magt. Han er måske en heks. -Han vil dræbe os.
Så må vi jo hellere dræbe ham først.
Kom. Vi begiver os til Lavenham.
Jeg forstår Deres følelser, men De er soldat-
-og desertering straffes med døden.
Men to ting afholder mig fra at stille Dem for en krigsret.
For det første står vi over for et større angreb mod de kongetro.
Vi har brug for alle mand, og De er en god soldat. Oftest.
Tak.
For det andet ville jeg sove skidt, hvis jeg hængte min redningsmand.
Men skriv Dem dette bag øret. Forsvinder De igen-
-er jeg tvunget til at bruge alle krigslove imod Dem.
-Forstået? -Javel.
Træd af.
Og må Gud hjælpe Dem i Deres jagt.
-Goddag, Robert. -Hvad skete der hos kaptajnen?
-Ikke noget. -Jeg hørte om Brandeston.
-Hopkins og Stearne. -Jeg finder dem.
Hvad kan du gøre? Hvilke beviser har du?
-Jeg har Saras ord. -Er det nok for dommeren?
-Der bliver ingen dommere. -Hvad mener du?
Vi må tale senere. Vi skal samle heste til træfningen.
Kom.
Parlamentstilhængere, venner af Marshall.
-Der kommer nogle gode heste. -Hallo!
-Lad os stikke af. -Rolig.
-Indser de, hvem vi er... -Det gør de ikke.
Sikke en fin hest. Hæren mangler gode heste.
-Jeg sælger ikke. -Vi betaler efter krigen.
-De forstår ikke. Jeg sælger ikke. -Åh, jo. Og vi tager den med.
Skal I soldatersvin slagte min hoppe?
Han kalder os soldatersvin. Det siger man ikke.
Han mangler opdragelse.
-I mangler pikenerer, ikke sandt? -Dette skal I få betalt.
-Den hest har været dyr. -Vi røvede møntslageren.
-Hæren piller det sjove af dig. -Jeg slås ikke.
Hverken for kongen eller Cromwell.
Du er en kujon. Ligesom din ven.
-Matthew Hopkins er ikke min ven. -Hopkins?
-Du red med ham. -Vi var kolleger.
-I hvilken branche? -Tilintetgørelse.
Nu, Matthew Hopkins...
Herre.
-Udmærket. -Vi gjorde vores bedste.
Lavenham har tjent mig vel. Nu må jeg gøre gengæld.
-De er alle kvinder. -Sært.
-Gud har givet kvinde så megen synd. -Hvabehar?
-Hvem anklager dem? -Jeg. Jeg taler for byen.
-Hvor mange? -Tre.
To unge. Elizabeth Clark og Mary Reynolds. En gammel.
Hent de to unge. De ældre er klogere.
De unge er stædige og kræver mere tid.
Herre... Deres assistent?
-Skulle han ikke komme? -Han kæmper for parlamentshæren.
-Kommer han? -Det aner jeg virkelig ikke.
-Klarer De det uden ham? -Naturligvis.
Desuden har jeg tænkt at indføre en ny henrettelsesmetode.
Og De, hr. Webb, skal hjælpe med at udføre den.
-Hvad er det? -Det får De at se.
Det er en passende afslutning på kvindernes ugudelighed.
Hent så de unge piger.
En strålende måltid, mine herrer.
Lidt er så tilfredsstillende som god mad efter en velfortjent sejr.
Slaget ved Naseby bliver en triumf for Deres strategi.
Det må hellere blive en triumf for gudfrygtighed.
Men Deres navn vil forbindes med sejren.
-Kommer Deres kornet her? -Han kommer nu.
Godt. Noget af det bedste ved en sejr er-
-at man kan belønne tapperhed. Det er næsten lige så godt som god mad.
-Kornet Marshall. -Udmærket. Rør, kornet.
Deres kaptajn har fortalt om Dem. Han siger, De er en god soldat.
Han anbefaler en forfremmelse til kaptajn.
Jeg har en særopgave til Dem, kaptajn.
Tag tre mand med tilbage til East Anglia.
Kongen er undveget og skulle være på vej til Norfolks kyst.
I så fald må han pågribes, før han flygter til Kontinentet.
-Det er en ære. -Vælg folk og tag af sted.
Finder De kongen, skal han eskorteres til Norwich.
Ellers slutter De Dem til os vestpå. Held og lykke.
-Skal vi slå lejr for natten? -Vi udfører vores opgave.
At finde kongen? Eller Hopkins og Stearne?
-Begge dele. -Du må ikke desertere igen.
-Det gør jeg ikke. -Men hvis du opdager, hvor de er?
-Så søger jeg orlov. -Jeg ved, hvordan du har det.
Men du risikerer krigsret og kan selv ende i galgen.
-Robert! Jeg har svoret at gøre det. -Det er vanvid.
Det er retfærdighed. Min retfærdighed.
Der findes ikke bedre heste i hele Suffolk.
Hvor meget tager du for den der?
-To guineaer. -En.
-Halvanden. Det er tidligt. -En guinea.
-Og en kvart? -Pas på.
-Hvor skal De hen i den hast? -Jeg skal finde min kollega.
-Hvilken branchen er De i? -Heksejagt.
Heksejagt? Så fint.
Skal vi så ikke sige en og en kvart?
Kender De en vis Matthew Hopkins?
-Ved De, hvor han er? -Jeg har hørt, han er i Lavenham.
-Hvad laver han der? -Fremtvinger tilståelser, tror jeg.
Giv mig det firbenede øg nu.
-Og du siger det først nu? -Jeg anede ikke, det var kongen.
En fremmed fra byen prøver at komme over til Frankrig?
-Under en borgerkrig? -Jeg anede ikke, der var krig.
-Kom, Richard. Vi må videre. -Ja. Jeg besøger Sara i Lavenham.
-Hvor langt er der? -To dages ridt.
-Der sker mere end i jeres krig. -Hvordan det?
-De brænder hekse. -De er i Lavenham!
Richard!
Elizabeth, Elizabeth!
Åh, Gud...
-Er alt klart, hr. Hopkins? -Ja.
Fortsæt med henrettelserne.
-Hent Elizabeth Clark. -Javel. Hent rebet, Siegel.
Kom så, din lille mær.
Lig stille!
-Sænk den ned. -Langsomt.
Elizabeth...!
Der er to mere at brænde.
De andre, hr. Webb.
-Værsgo, 12 guineaer i sølv. -At bruge i Herrens tjeneste.
-Tak for det gode arbejde. -Tak for bistanden, dommer.
-Heksejæger. -Goddag, Stearne.
-Har De kun det at sige? -Jeg gav os begge chancen for flugt.
-Men jeg blev fanget. -Sådan er krig.
De ved, jeg ikke vil tøve med at dræbe Dem.
Jeg har menneskeliv kære. I særdeleshed mit eget.
-Så, så. De undslap, og alt er godt. -Muligvis.
Og De får Deres løn, selvom jeg selv gjorde arbejdet.
Vil De være fornuftig, eller vil De dø?
Ved De i øvrigt, hvad man kalder mig nu? General Heksejæger.
Visse mener, at jeg bør udpeges for hele landet.
At parlamentet.
Se!
Det er Sara.
Forstår De ikke, at så må soldaten også være her?
-Han er i krig. -Han har måske fået orlov.
Og så besøger han naturligvis hende.
Denne Marshall giver ikke op. Det har han vist.
-Vi må tage ham først. -Og det kan vi. Lovligt.
Bevise at han er heks? Han tilstår aldrig.
Alene, nej. Men hvis vi også har pigen.
-Hendes onkel blev henrettet. -Og Marshall er hendes ægtemand.
Find ud af om nogen har set ham.
Ellers venter vi her, indtil han kommer.
-Hvem er det? -Luk op. Sara. Det er mig.
Richard?
Hopkins og Stearne er her. Jeg så dem...
Jeg ved det.
Jeg venter på kroen med de andre.
Han er her, Matthew! Hos pigen.
-Alene? -De tre andre er på kroen.
-Hvor fører vi dem hen? -Til borgen. Dommeren er medgørlig.
-Afhørte De de andre der? -Ja. Skynd Dem nu.
-Hvad vil du gøre? -Kom Hopkins for to dage siden?
Ja. Og i dag gik han på gaden med den anden.
-Er de her nu? -Jeg ved det ikke. Jeg går ikke ud.
Luk op!
Slip sværdet, soldat.
Denne herre anklager Dem for at stå i ledtog med Djævlen.
Korrekt, hr. Webb? Fremlæg Deres beviser.
De talte med deres dyr og gjorde Satans tegn.
-Hvilke dyr? -En sort kat og en hermelin.
De er en opmærksom borger, hr. Webb.
Nå, Sara. Tilstår du?
Og hvad har De at sige, soldat?
-Jeg slår Dem ihjel, Hopkins. -Det bliver næppe så enkelt.
Loven er på min side. Og De er anklaget for heksekunst.
Vi må udføre prøven. Tag dem, Stearne.
Hopkins!
En kongetro, åbenbart. Jeg informerer dommeren senere.
-VI har vigtigere ting for. -Kom så.
Fremad.
Ordre fra dommeren. Mistænkte hekse.
-Jeg hørte dem. -Hvor fører de dem hen?
-Til borgen, til hekseprøven. -Hekseprøven?
-De er anklaget for hekseri. -Du kommer med mig, Harcourt.
Find en læge. Jeg har hørt om Hopkins' afhøringer.
Værsgo, Stearne.
Nå, kaptajn Marshall. Tilstår De?
Fortsæt, Stearne. Det er Herrens arbejde.
Læg hende derhenne. Hjælp ham, Webb.
Er Hopkins og hans folk her? Luk os ind.
Skal I hjælpe heksejægeren? Har I passersedler?
Sara... Jeg sætter brændejernet på din ryg.
Hvis du besvimer eller skriger, har Satan grebet ind-
-for at udfri dig af lidelsen. Men jeg kan forbarme mig-
-hvis kaptajn Marshall tilstår hekseri.
-Men gør De det? -Jeg slår Dem ihjel.
I har altså ingen tilladelse? Fra dommeren.
-Ikke på os. -Men vi skaffer en.
Udmærket, så kommer I ind.
-Se efter, hvad der foregår. -Javel.
-Hvad gør vi? -Fortsætter Herrens arbejde.
Og hent kaptajn Marshall. Han skal se sin hustru lide.
Milde himmel!
Du tog ham fra mig. Du tog ham fra mig.
Du tog ham fra mig!
Du tog ham fra mig...!
Må Herren se til os i nåde.
Danske tekster: www.btistudios.com